Щоб схуднути, жінці знадобилося змінити своє ставлення до дієти та вирішити життєві проблеми. Щоб навести лад з їжею, їй потрібно було у першу чергу навести лад у житті.
Для Шеллі Джонсон їжа завжди була найкращим способом відволіктися від своїх емоцій. Вже у п'ятирічному віці вона важила більше за норму і кожного наступного року лише набирала вагу. Усе це призвело до того, що у тринадцятирічному віці дівчина зіштовхнулася з дієтами, жорсткими обмеженнями, пише Ukr.Media.
Дівчина часто зривалася і наїдалася, а потім вкотре сідала на дієту. Здається, Шеллі випробувала все, навіть найбожевільніші дієти.
Це дійсно було божевіллям, адже щодня людина страждала від думок про те, чи їсти певну їжу, чи ні. Джонсон то втрачала 10 кілограмів, то набирала 15, і це було замкнене коло. Максимальна вага дівчини становила 137 кілограмів.
Тоді Шеллі почала думати про те, що проблема не у самій їжі, а в тому, що про неї думають.
Зараз Шеллі 48 років, і вона дотримується принципів інтуїтивного харчування. Вона їсть лише тоді, коли голодна, і припиняє прийом їжі, коли відчуває насичення. Тут немає жодних правил і жорстких обмежень. Немає заборонених продуктів. Шеллі досі може дозволити собі пончик, якщо їй хочеться. Але тепер вона розуміє, що зовсім не обов'язково доїдати його до кінця.
Однак, перебудова мислення не трапилася миттєво, на це пішло чимало часу. Джонсон зрозуміла, що багато її звичок у їжі пов'язані лише з тим, що відбувається у її житті, і не мають відношення до їжі як такої. Жінка зазначає, що весь час почувалася, ніби у пастці. У її житті були люди, яких вона не хотіла бачити. Вона зіштовхувалася з емоційними проблемами, але замість того, щоб вирішувати їх, Шеллі йшла їсти.
Щоб навести лад з їжею, їй потрібно було у першу чергу навести лад у житті. Схуднення не далося жінці легко і просто, були періоди злетів і падінь. Сьогодні Шеллі Джонсон знаходиться у своїй комфортній вазі і, коли зіштовхується з проблемою переїдання, задає собі питання: а чи у їжі справа?
Переосмислення способу життя змінило погляд Шеллі на фізичні вправи. Раніше вона ставилась до спорту лише як до можливості спалити більше калорій, але тепер для Шеллі це спосіб зняти стрес і привести думки до ладу. Зараз вона тренується, щоб стати сильнішою. Джонсон також каже, що її самооцінка стала значно кращою. Раніше дівчина думала лише про те, як сховатися від усіх, відійти на задній план. Тепер же вона готова показати себе, тому що відчуває значно більшу впевненість у своїх силах.
Джонсон написала цілу книгу про свою захоплюючу подорож до країни схуднення і гармонії з собою. Ця книга для тих, хто втомився від дієт і постійних обмежень. Шеллі впевнена, що дієти не працюють, і перше, що потрібно зробити — змінити спосіб життя.
Наші інтереси:
Розуміти, що все — в нашій голові. Тому потрібно впорядкувати свої думки і бажання, а також частіше прислуховуватися до свого внутрішнього "Я".
Найголовнішою технологією нашого світу є технологія керованої молодості, або ж «вічного життя». Згідно з творами античних авторів, ця технологія була доступна народу гіперборіїв, який пережив Великий...
Жінці вдалося схуднути майже на 80 кг, використовуючи метод інтуїтивного харчування
Світ:
Спецтема:
Щоб схуднути, жінці знадобилося змінити своє ставлення до дієти та вирішити життєві проблеми. Щоб навести лад з їжею, їй потрібно було у першу чергу навести лад у житті.
choice.jpg
Для Шеллі Джонсон їжа завжди була найкращим способом відволіктися від своїх емоцій. Вже у п'ятирічному віці вона важила більше за норму і кожного наступного року лише набирала вагу. Усе це призвело до того, що у тринадцятирічному віці дівчина зіштовхнулася з дієтами, жорсткими обмеженнями, пише Ukr.Media.
Дівчина часто зривалася і наїдалася, а потім вкотре сідала на дієту. Здається, Шеллі випробувала все, навіть найбожевільніші дієти.
Це дійсно було божевіллям, адже щодня людина страждала від думок про те, чи їсти певну їжу, чи ні. Джонсон то втрачала 10 кілограмів, то набирала 15, і це було замкнене коло. Максимальна вага дівчини становила 137 кілограмів.
Тоді Шеллі почала думати про те, що проблема не у самій їжі, а в тому, що про неї думають.
Зараз Шеллі 48 років, і вона дотримується принципів інтуїтивного харчування. Вона їсть лише тоді, коли голодна, і припиняє прийом їжі, коли відчуває насичення. Тут немає жодних правил і жорстких обмежень. Немає заборонених продуктів. Шеллі досі може дозволити собі пончик, якщо їй хочеться. Але тепер вона розуміє, що зовсім не обов'язково доїдати його до кінця.
Однак, перебудова мислення не трапилася миттєво, на це пішло чимало часу. Джонсон зрозуміла, що багато її звичок у їжі пов'язані лише з тим, що відбувається у її житті, і не мають відношення до їжі як такої. Жінка зазначає, що весь час почувалася, ніби у пастці. У її житті були люди, яких вона не хотіла бачити. Вона зіштовхувалася з емоційними проблемами, але замість того, щоб вирішувати їх, Шеллі йшла їсти.
Щоб навести лад з їжею, їй потрібно було у першу чергу навести лад у житті. Схуднення не далося жінці легко і просто, були періоди злетів і падінь. Сьогодні Шеллі Джонсон знаходиться у своїй комфортній вазі і, коли зіштовхується з проблемою переїдання, задає собі питання: а чи у їжі справа?
Переосмислення способу життя змінило погляд Шеллі на фізичні вправи. Раніше вона ставилась до спорту лише як до можливості спалити більше калорій, але тепер для Шеллі це спосіб зняти стрес і привести думки до ладу. Зараз вона тренується, щоб стати сильнішою. Джонсон також каже, що її самооцінка стала значно кращою. Раніше дівчина думала лише про те, як сховатися від усіх, відійти на задній план. Тепер же вона готова показати себе, тому що відчуває значно більшу впевненість у своїх силах.
Джонсон написала цілу книгу про свою захоплюючу подорож до країни схуднення і гармонії з собою. Ця книга для тих, хто втомився від дієт і постійних обмежень. Шеллі впевнена, що дієти не працюють, і перше, що потрібно зробити — змінити спосіб життя.
Розуміти, що все — в нашій голові. Тому потрібно впорядкувати свої думки і бажання, а також частіше прислуховуватися до свого внутрішнього "Я".
Зверніть увагу
Засновник Гіперборії вічно юний Купало – Аполлон – Гермес – Ной: реконструкція міфу про перенародження світу